Anteckningarna är gjorda av Fredrik och saknas för
de möten som hölls i decemberoch januari på
grund av en utlandsresa. De saknas även för mötena för15 okt och 29 okt på grund av att vi mer diskuterade
dramaturgi i allmänhet och inte så mycket själva manuset.
Anteckningar
efter mötet 20 augusti
Deltagarna hade nu hunnit läsa det senaste förslaget till treatment
och lämnade sina synpunkter, funderingar och kommentarer. Det kom
fram en hel del positiva omdömen men här noteras i första
hand de kommentarer som pekar ut möjliga förbättringar
av berättelsen.
Akbar : Det är
lite oklart vad som händer i slutet med Dana. Hur blir det med
utvisningen t.ex.
Carol : Jag saknar
att det här med Danas drömmar har försvunnit, hennes
projekt att göra något i sitt land. Dana blir lite blek på
det sättet.
Greta : Jag tror
att Dana vill stanna här i Sverige.
Ulla : För
mig går det också lite för fort i slutet, att Dana
så snabbt tar in brodern. Eftersom hon har så stark misstro
mot alla människor annars i filmen så blir det inte riktigt
trovärdigt att hon litar på brodern så snabbt som det
är skildrat nu. Med alla hemskheter som vi har diskuterat är
jag också lite förvånad att det blev en så rar
berättelse. Sen skulle jag vilja se mer av både Agdas och
Danas rädsla då det är mycket starka drivkrafter hos
dem båda. Det är också viktigt för att förklara
Danas lögner så att publiken förstår att hon ljuger
för att hon inte längre litar på någon annan människa.
En annan sak är att det blir lite bristande trovärdighet när
Agdas son, Jakob, som har ganska låg yrkesmässig status anlitar
en dyr konsult för att fixa bostadsrätterna. Och sen skulle
jag också vilja se en fördjupning av ungdomarna. Som det
är nu befinner de sig lite i utkanten, lite som statister.
Anders : Vill man verkligen
ha detta med bostadsrätterna som en dramatisk huvudfråga?
Ingrid : Min första
reaktion var att det var lite tråkigt att läsa i början
men att det blev bättre och bättre och att man verkligen ville
veta hur det skulle gå mot slutet.
Carol : Agda är
inte alltid så dominerande som vi har sagt. Hon lyssnar ju på
sina väninnor och gör som de säger, som t.ex. när
Maud skrämmer upp henne i början och när Lollo säger
åt henne att spela döende.
Inga-Britta : Jag får en känsla av att Agda är en
mycket olycklig person.
Akbar : Agda kan
mycket väl ha flera olika sidor med både styrka och svagheter.
sådana är vi ju som människor.
Carol : Jag tyckte
det var lite för mycket att de skulle ge Dana sömntabletter.
Det är inget man skulle göra i verkligheten tror jag. Det
skulle inte ens jag göra.
Ragnar frågar hur gruppen
ser på relationen mellan Agda, Lollo och Maud.
Carol : De kanske
har varit vänner hela livet. Det skulle vara fint om det är
en riktigt stark vänskap som de haft sedan de var unga.
Ingrid : Det är
inte så. Jag har nog inga vänner kvar från ungdomen.
De flesta av dem är döda. Och så har man flyttat till
olika platser och tappat kontakten.
Anders : Det är en
bra grej det här med väninnornas triumvirat. De kan skämta
med varandra och liksom de det hela ovanifrån. Bra med humor mellan
kvinnorna.
Vi pratar om den Agdas personlighetsutveckling, att hon rör sig
från att vara en ganska ensam människa i början av filmen
till att i slutet upptäcka att hon har fått många nya
vänner tack vare det som hänt.
Carol : Det är
ganska mycket Agdas eget fel att hon är ensam, hennes sätt
att vara.
Inga-Britta : Det kanske vore en möjlighet att sammanföra
Dana med Agdas son, att de skulle kunna bli ett par i slutet.
Ragnar : Det är en risk
att det blir fel fokus i berättelsen om vi låter Dana och
Jakobs son bli tillsammans. Det är ändå Agda som är
huvudperson. Det kan också bli lite för gulligt om Dana skulle
få en svensk man. Kanske att det är att göra det lite
för lätt för sig.
Carol : Allergiscenen
känns onödig. Det skulle också vara bättre att
Jonathan inte bara säger att Dana ska gå utan att han kräver
att alla andra i kollektivet också ska försvinna när
hans övervakare kommer. Jonathan har ju suttit och pratat med Dana
på balkongen tidigare och lärt känna henne. Sen behöver
Natalie inte vara så svartsjuk. Och poliserna skulle vara mycket
mer brutala på ravefesten och stoppa alltihop men att Agda är
jättetuff och sätter dem på plats. Se utförlig
beskrivning av detta förslag till festsekvens i Carols
dagbok
Ulla : Agda skyller
för mycket på sjukdom när Jakob ska komma. Hon skulle
kunna ha andra ursäkter.
Carol : Kan det inte
vara så att Generalen skojar när han berättar att han
varit kapten på en vajerfärja, att han verkligen har varit
riktig sjökapten.
Någon : Måste han kallas Generalen. Enklare att han kallas
Kapten.
Ingrid : Jag tycker
att Agda är för undfallande mot sin son. Sonen måste
också vara en kraftfull person för att kunna vara väktare
i riksdagshuset.
Ragnar : Men det är en
poäng att man tycker att Agda är för undfallande. Det
är först om man har reagerat på det som man verkligen
kan uppskatta att hon frigör sig i slutet.
Ulla : Sonen kanske
också frigör sig i slutet av berättelsen. Sen bör
detta med den försvunna Marie Eskilsson också följas
upp. Agda, som hon är, skulle väl knappast bara släppa
den tråden. Kanske det också behövs något emellan
scenen i källaren när Agda och Dana möts till att de
sitter och fikar eftersom det inte är helt självklart att
Agda med sin personlighet skulle bjuda in Dana.
Carol : Dana kanske
vill åka till England för att sjunga.
Ragnar : Är det inte
bättre att försöka skapa ett öppet slut för
Dana där man förstår att det kommer att gå bra
för henne men utan att gå in för mycket på detaljer.
På det viset kommer åskådaren att bära det hennes
öde med sig efteråt. Om man ska sammanfatta saknar vi Danas
drömmar, hennes projekt i hemlandet. Och ungdomarna behöver
utvecklas mer.
Carol : Om man ska
visa mer att Dana inte riktigt litar på brodern på en gång
skulle hon kunna ha ett ärr som hon fått på grund av
detta med familjen och som hon visar honom.
Ulla : Man ska komma
ihåg också att Dana inte är svensk. Hon har ett lite
mer vilt temperament.
Akbar : Man kan
undvika detta med utvisningen genom att låta henne bli förföljd
av sina egna landsmän i Sverige istället för att vara
jagad av myndigheterna. Att Dana har lämnat sitt land för
att hon inte fick spela och att Agda hjälper henne mot slutet.
Akbar berättar om en iransk musiker i Göteborg som var förbjuden
att sjunga i Iran och nyligen blev bränd av sina landsmän
för sina åsikter. Man kunde ha en scen där ungdomarna
spelar och sjunger och Dana känner igen en låt och börjar
sjunga mycket vackert.
Vi pratar om att Dana hittar trygghet i slutet av filmen genom att
hon sett hur alla de andra har ställt upp och kämpat för
henne, och också tagit egna risker för hennes skull.
Och vi talar också en del om att man kan skapa lite dynamik
med Lollo och Maud genom att göra dem båda lite förtjusta
i Generalen. Tacksamt för humor med ett litet triangeldrama där.
Men att det givetvis är Agda som ska få Generalen i slutet.
Ytterligare idéer :
Vad skulle hända om Jonathan riskerar att få mycket stora
problem med sin övervakare genom att skaffa passet åt Dana?
Det skulle föra oss lite närmare honom och ge honom med kött
och blod.
Att Generalen kanske lider av samma allergi som Dana och nyser innifrån
sovrummet i slutet på filmen när Jakob kommer hem och får
reda på Agdas nya inställning till saker och ting. Bara för
att späda på Jakobs totala maktlöshet.
Att Agda och väninnorna träffar på mycket underliga
och spejsat dekandenta Andy Warhol-typer när de åker för
att leta svartkontrakt.
För sjukhuscenen när Jakob tycker sig se Agda på väg
mot bilen : Att han ser henne i dubbelreflekterade spegelbilder i glasdörrarna
och dessutom blir desorienterad om var det utspelas det han ser. Att
han kanske springer helt åt fel håll.